PANG!
ØNSKES DØD ELLER LEVENDE
BANK BANK BANK
BANK BANK osv.
BANK BANK BANK
SKRIK
PIP-PIP
Sjefinspektør Dreyfus.
Ja, elskling.
Jeg skulle til å ringe deg. Jeg er på vei.
Jeg har osten og Beaujolaisen.
Hva?
Kjæreste, kyss barna fra meg.
Vent.
- Ja? - Kona di er i røret.
Si at jeg er utenbys.
Ja, kjæreste.
Jeg er hos deg om 20 minutter.
Monsieur Dreyfus.
En katastrofe.
Vi har fått rapport om skyting på Chateau de la Pierre Blanche.
- Ja? - Monsieur Ballon!
- Ballon? Millionæren? - Ja.
Det er en katastrofe.
Nei. Ikke så mye selve skytingen.
- Ikke? - Nei.
Da rapporten kom inn, var det få detaljer.
Bare at en var skutt og adressen.
Først nå nettopp forstod jeg at det var hos millionæren Ballon.
- Så? - Jeg gjorde en fryktelig feil.
Hvem satte du på saken?
Clouseau.
Å gud!
- Inspektør Clouseau. - God kveld, sir.
- Hva heter du? - Henri LaFarge.
Noter det.
- Er du butleren? - Jeg er sjefsbutleren.
Sjefsbutler. Stryk "butler" og skriv "sjefsbutler".
Dette er monsieur Ballon.
Monsieur Ballon, det er en stor ære.
Å, beklager.
Jeg er inspektør Clouseau, kriminalpolitiet.
Beklager min framtoning. Jeg hadde et lite uhell.
Vil du ha en badekåpe eller noe?
Nei da, slett ikke. Det fordamper snart.
- Du rapporterte om en skyting. - Ikke jeg, Maurice.
- Maurice? - Ja, han vokter Maria.
Jeg var på flyplassen da skytingen skjedde.
- Jeg har nettopp kommet. - Akkurat, ja.
Det er ikke nødvendig.
Jeg har oppklart saken om et øyeblikk.
- Vil du undersøke liket? - Med glede.
Denne veien, sir.
- Er du Maurice? - Ja, monsieur.
Monsieur Ballon sa at du voktet noen.
Ja, monsieur.
Pistolen har nettopp blitt avfyrt.
- Og du er? - Maria Gambrelli.
Jeg er inspektør Clouseau.
Står til?
Se hva mer du kan finne.
- Hva gjør du? - Tar pistolen, inspektør.
- Det er min pistolpenn. - Jeg vet det.
Få deg din egen. Dette er min personlige.
Ikke se her inne, se utenfor.
- Hva sa du? - Ingenting, monsieur.
Greit, du kan gå.
Så.
Vennligst.
- Du fant liket? - Ja, monsieur.
Er han en venn av deg?
- Vet du hvem som drepte ham? - Jeg aner ikke.
- Hun drepte ham. - Hva?
- Det er ikke sant. - Hun sier det ikke er sant.
- Hun lyger. - Pass munnen din.
- Jeg hørte fire skudd. - Du hørte fire skudd.
- Ja. - Du så ikke fire…
Beklager.
- Du så ikke de fire skuddene? - Nei.
Da kan du ikke vite hvem som avfyrte skuddene.
Døra var låst fra innsiden.
Hva beviser det, da?
Jeg brøt den opp. Jeg fant Miguel liggende der.
Og Maria med en pistol i hånda.
- Med en pistol i hånda? - Rykende.
Hadde du pistolen i hånda?
Var den fortsatt rykende?
Sikkert, men jeg vet ikke hvordan den havnet der.
Virkelig ikke.
- Latterlig. - Det avgjør jeg.
- Du tror da ikke… - Jeg tror alt.
Og jeg tror ingenting.
Jeg mistenker alle.
Og jeg mistenker ingen.
Jeg innsamler fakta.
Undersøker sporene.
Og før man aner det, -
- er saken løst.
Det er mye her som øyet overser.
Det er ganske tydelig.
Hva sa du?
- Ingenting, monsieur. - Greit.
- Du kan gå nå. - Ja, monsieur.
Men ikke reis bort.
Alle i husholdet er under mistanke.
Ja, monsieur.
Hva med å fortelle meg hva som skjedde?
Han sleit med knappene.
- Knappene? - Knappene på kjolen min.
Det er rart, for det er ingen knapper på kjolen her.
Det er fordi han sleit med dem.
Så han reiv bare av kjolen.
- Han angrep deg? - Å, nei!
Jeg ville ha hjulpet ham, men han kunne ikke vente.
Knappene er sikkert over hele rommet.
Han var så frambusende.
En lidenskapelig spanjol.
Og han rev av deg kjolen, hva?
Ja.
Plutselig åpnet noen døra.
Og Miguel sprang opp og…
Så husker jeg ikke mer før Maurice kom inn og fant meg med pistolen.
Ja.
Det er, unnskyld meg, -
- noe her som jeg ikke helt forstår.
Hva forstår du ikke?
Jeg skjønner ikke at du sier at du ikke husker.
Jeg var vel bevisstløs.
- Bevisstløs. - Jeg har en kul.
- Kul? - Ja.
Hvor? La meg se.
- Ja. - Jeg vet ikke hvordan det skjedde.
Men det gjør så vondt.
Du har en skjønn parfyme.
- Det er badeolje. - Er det?
Jeg skjønner det ikke. Noen må ha slått meg.
Du har fått en liten hjernerystelse.
Du har krem på nesa.
Det er ingenting. Det er fra den greia der borte.
- Du er helt våt. - Ja…
- Regner det? - Nei, det er bare min dumme sjåfør.
Han parkerte for nærme fontenen.
Få av deg klærne øyeblikkelig.
Ellers dør du av lungebetennelse.
Sikkert. Men det er jo en del av livets spill.
Vi politifolk må finne oss i mye i tjenesteforløpet -
- som man ikke ville tolerere i det private liv.
La oss ta en røyk. Det roer nervene.
Og lar oss tenke klarere.
- Det er en skjønn parfyme. - Det er badeolje.
Er det? Den er skjønn.
- Takk. - Jeg lukter den fortsatt.
- Hvor var vi? - Kulen min.
Kulen, ja, som du fikk da noen slo deg.
Vi antar iallfall at noen slo deg.
Hvordan kunne det ellers ha skjedd?
I politiet antar vi først og finner ut etterpå.
Sånn jobber vi alltid.
For hvis vi jobbet omvendt…
Det er litt trykkende her inne.
- Frakken din! - Ja, det er det.
- Den brenner! - Hva?
Frakken min brenner!
Du godeste, jeg brenner!
- Clouseau? - Han falt ut av vinduet.
Clouseau?
Går det bra med deg?
Å ja da.
Ja, det går utmerket.
I så fall kan du gå hjem.
- Gå hjem? - Du er avløst.
- Avløst? - Jeg tar over.
God natt, Clouseau.
God natt, sir.
Unnskyld, inspektør.
Din idiot! Din tosk!
Bra jeg klarte å bremse refleksene mine.
Jeg kunne ha drept deg med et karateslag.
Din…
Din tosk!
Derfor er du tatt av saken.
Tilbake til byen.
Når kan jeg få rapporten?
I morgen tidlig.
Greit. Takk.
Unnskyld meg.
- Monsieur Ballon? - Ja.
Jeg er sjefinspektør Dreyfus.
Hvor er inspektør Clouseau?
Jeg vil personlig lede etterforskningen.
Jaså.
Du og madame Ballon vil bli forstyrret så lite som mulig.
Og Ballon-navnet vil ikke bli offer for pressens sensasjonsjakt.
Han var snodig, men jeg likte ham.
- Hva? - Jeg mener Clouseau.
Å ja, ja. Han er… en enestående mann.
Hos inspektør Clouseau.
Et øyeblikk. Sjefinspektør Dreyfus.
God dag. Inspektør Clouseau her.
Kom hit øyeblikkelig. Du er tilbake på Gambrelli-saken.
Gambrelli-saken?
Maria Gambrelli, stuepiken som drepte sjåføren.
Stuepiken Maria, ja. Glimrende.
Jeg kommer straks. Takk.
Vel, Kato, jeg er tilbake på saken.
Maria Gambrelli er vakker.
Uskyldig.
Forresten, Kato. Det var en bra trening.
Du har forbedret deg klart. Du blir bedre for hver dag.
Fakta, Hercule, fakta.
Fakta er det eneste viktige.
Uten dem er kriminaletterforskning -
- ikke annet enn en gjettelek.
Lytt til meg, Hercule, så vil du lære noe.
Fakta i denne saken er:
Liket av sjåføren ble funnet i soverommet til stuepiken. Faktum.
Dødsårsak: Fire kuler i brystet. Faktum.
Kulene ble avfyrt på tett hold med en .25 kaliber Beretta-pistol.
Faktum.
Maria Gambrelli ble funnet med drapsvåpenet i hånda. Faktum.
Mordvåpenet stod i avdøde Miguel Ostos' navn.
Og det ble oppbevart i hanskerommet på Ballon-familiens Rolls-Royce.
Faktum.
Ansatte i husholdet har forklart -
- at Miguel Ostos slo…
Forsiktig, din tosk. Du har brukket pekestokken.
Jeg har ikke noe å peke med nå.
De har forklart at Miguel Ostos ofte slo Maria Gambrelli.
Og nå de edsvorne vitneutsagnene til monsieur og madame Ballon -
- og alle de ansatte.
Alle har perfekte alibier.
Vel, Hercule. Hva er den uunngåelige konklusjonen?
Maria Gambrelli drepte sjåføren.
Hva, din idiot? Umulig. Hun beskytter noen.
- Hvordan vet du det? - Instinkt.
Men fakta?
Du glemmer det viktigste faktum. Motiv.
- Han slo henne. - Han var spansk.
- Han rev av henne kjolen. - Ikke vær latterlig.
Ville du drepe en som rev av deg kjolen?
- Antakelig ikke. - Selvfølgelig ikke.
Nei, nei.
Jeg er slett ikke i tvil, Hercule.
Maria Gambrelli beskytter bestemt noen.
Finn vedkommende, så finner du morderen.
Og jeg skal finne morderen før dagen er omme.
Maria Gambrelli skal fortelle meg hvem han er. Ja.
- Hva sa du? - Ingenting.
Ja ha, ja.
Vel, du kan gå, Hercule.
Jeg skjønner ikke.
Hvorfor i himmelens navn satte du Clouseau på Gambrelli-saken igjen?
Et godt spørsmål, som fortjener et svar.
Men det jeg sier, er konfidensielt.
I morges kl. 6 ble jeg ringt opp av en overordnet.
Jeg fikk vite at visse innflytelsesrike grupper -
- ønsket å ha Clouseau tilbake på saken.
- Jeg måtte bare etterkomme det. - Utrolig.
Hvis jeg avslørte hvem som ringte, ville du innse hvor utrolig det er.
Men hvorfor?
Nok et godt spørsmål, som jeg ikke kan svare på.
De kommer med Gambrelli-kvinnen.
Sitt ned, miss Gambrelli.
J. CLOUSEAUS KONTOR Politiinspektør
Sitt ned, miss Gambrelli.
Hvor var…
God morgen, monsieur.
- God morgen, miss Gambrelli. - God morgen.
- Har du sovet godt? - Nei.
- Herlig. - Det er ikke lett å sove i fengsel.
Ikke? Nei, selvfølgelig ikke. Nei, nei, nei.
Det må vi få gjort noe med, hva?
Dumme boks.
Vel, aller først, et par enkle spørsmål.
- Kan jeg røyke? - Ja, selvfølgelig.
- Ta en av mine. - Takk.
- Ta en av mine. - Å, takk.
Veldig snilt av deg. Veldig snilt.
- Det er greit. - Tillat meg.
Takk.
- Den andre veien. - Å ja.
Det er ille å gjøre det.
Så.
Er du vel tilpass?
De skulle hatt sånne stoler i fengselet.
Ja, det skulle de bestemt.
Møblene deres er jammerlige, ekstremt dårlig smak.
Det er fryktelig. En kan likså godt sitte på gulvet.
Ja. Det er på tide at noen gjør noe med det, ikke sant?
Bestemt.
Faktisk vil jeg gjøre noe med det nå.
Gi meg fengselsinspektøren nå.
Ja vel.
Iblant må man skjære igjennom -
- og gå rett til sakens kjerne.
Fengselet er ille nok uten ubehagelige møbler.
Ja.
Fengselsinspektør. Dette er inspektør Clouseau.
Når gjør dere noe med de fæle fengselsmøblene?
Vi er ikke villdyr. Dette er ikke Middelalderen.
Du driver en korreksjonsanstalt, ikke et torturkammer.
Det fikk ham til å tenke.
Du bør overveie det grundig.
Skal man hanskes med moderne forbrytere, -
- må man benytte moderne metoder.
Man kan ikke ha et nåtidig fengsel -
- uten nåtidige møbler.
Det mener iallfall jeg.
I like måte, fengselsinspektør.
Fæle svin.
Du ligner slett ikke en politimann.
I papirene dine…
Jeg har alltid mine viktige dokumenter innelåst.
Man kan aldri være for sikker.
Altså, her…
Oi, unnskyld meg, jeg…
Tåpelig.
Vel…
Miss Gambrelli, papirene dine inneholder -
- noen veldig interessante fakta.
Du har visst kjent denne Miguel Ostos ganske lenge.
Ja.
- Var du forelsket i ham? - Ja.
Du var forelsket i en mann som voldtok deg?
Som hva?
Vitneutsagn fra Georges Duval, gartner.
Du beskrev Ostos, og jeg siterer, -
- som "den gærne spanjolen som voldtok meg i pappas åker".
Han voldtok meg ikke.
Tvang han deg ikke?
Jeg falt nemlig over ei rot.
Og jeg tok tak i Miguel for ikke å falle.
Og så falt vi begge to.
Jeg gråt litt etterpå.
Men ikke fordi jeg var lei meg for at det hadde skjedd.
Det var noe han sa.
- Krenket han deg? - Nei da.
Han tente en sigarett, tok et langt drag og…
Si meg, hvorfor røyker så mange menn etterpå?
Ikke rart tobakksfirmaene blir rike.
Jeg har visst aldri tenkt sånn på det.
Forrige natt skulle bli vår siste. Det var slutt.
- Du gikk fra ham? - Nei! Han gikk fra meg.
Stakkars Miguel. Han var skikkelig fra seg i går.
Først bablet han på spansk. Så gråt han.
Han brøt virkelig sammen og gråt.
- Du sier ikke det. - Jo da.
Da jeg prøvde å trøste ham, muntre ham opp, -
- rev han av meg klærne og bannet som gal.
Veldig merkelig.
Noe jeg ikke forstår.
Ostos forlot deg.
Og likevel sier du at han oppførte seg som en sjalu galning.
Jeg trodde at hvis han gikk fra meg, -
- ville han lide hvis han trodde jeg var alene.
Så jeg fortalte at det var en annen.
Jeg løy, det innrømmer jeg.
Men en løgn av godhet.
Å, jeg…
- Unnskyld. - Ingen fare.
- Dumme skredder. - Det er en flott dress.
Ja da, men bare rolig. Et par sting, så går det vel.
Miguel!
Hercule!
Må jeg tilbake til fengselet?
Ja, dessverre.
Men ikke oppgi håpet.
- Hva vil du? - Du tilkalte meg.
Selvfølgelig tilkalte jeg deg!
Farvel.
Farvel, min elsk… miss Gambrelli.
Det er ingen tvil om at hun dekker over noen.
Kan du knekke henne, tror du?
Med nok tid kunne jeg få henne til å spise av hånda mi.
Men vi har ingen tid.
Vi må ta mannen før han forlater landet.
Men hvis du ikke vet hvem han er…
Hun vil føre meg til ham. Løslat henne.
Løslate henne?
Selvsagt. Hvordan kan hun ellers føre meg til ham?
Men sjefinspektør Dreyfus?
Jeg tar på meg hele ansvaret. Løslat henne nå.
Jeg vil pågripe gjerningsmannen innen 24 timer.
Få meg ut herfra.
Fort, ellers skriker jeg.
Jeg har Afrika over hele hånda nå.
LA PETITE ROQUETTE-FENGSLET
Ballonger her.
Har du lisens til å selge ballonger?
Lisens?
POLITI
- Ja? - God morgen, monsieur.
God morgen, Georges. Kan jeg gjøre noe for deg?
Ja. Og kanskje jeg kan gjøre noe for deg.
Hva kunne du gjøre for meg?
Husker du mordnatta?
Er det et retorisk spørsmål?
- Hva? - Sett i gang.
Hva vil du?
Jeg så deg klatre ned fra Marias rom.
- Du har skarpe øyne. - Ja, og en stor mage.
Vanskelig å holde den mett. Prisene nå til dags…
Skal vi diskutere nasjonaløkonomi, -
- eller kommer du til poenget?
Poenget er 100000 francs.
Du vet, til dagligvarene.
Så blir kanskje øynene mine smale igjen.
Ja, vi må bestemt gjøre noe med magen din.
Fin hund.
Unnskyld. Jeg gikk tilfeldigvis forbi og…
Du har klippet blomster.
Vel, du må ha klippet noe.
Det er blod over hele saksen.
Det er veldig merkelig.
Fakta, Hercule. Fakta.
Viktig informasjon
Bak dem ligger den deduktive sannheten.
La oss granske fakta.
En: Hun ble funnet med mordvåpenet i hånda.
To: Mordvåpenet var blodig.
Tre: Bare hennes fingeravtrykk var på mordvåpenet.
Fire: Alle i Ballon-husholdningen har perfekte alibi.
Vel, Hercule, hva tyder disse fakta på?
Maria Gambrelli drepte gartneren Georges.
Du er en idiot!
Bare en grønnskolling ville konkludere sånn.
- Men fakta? - Hør.
Den som drepte Miguel, drepte gartneren Georges.
For å dekke over den første forbrytelsen.
Nå prøver du å legge skylda på den stakkars tjenestejenta.
Hvem mistenker du da?
Jeg mistenker alle.
Det er vel mulig.
Mulig? Hva mener du med det? Jeg jobber med visshet.
Jeg må bare knekke henne.
Få henne til å innrømme at hun beskytter noen.
Og så tvinge henne til å røpe hans identitet.
Ikke mer katt og mus.
Ingen flere diskrete forhør.
For hennes skyld og for rettferdighetens skyld.
Jeg vil ty til alle andre midler enn rå makt -
- for å presse det ut av henne.
Hun vil sannelig få lide.
Men til slutt vil hun bli fri.
Og vi får morderen vår.
- Har du løslatt henne igjen? - Ja.
Skal vi ordne det nå, eller må jeg komme for sent på konserten?
Vi kan ikke bare gi henne sparken uten grunn.
Grunn? Vi vasser jo i lik.
Hva venter du på? Siste akt av "Hamlet"?
Vil du sammenligne Ballon-hjemmet med en Shakespeare-tragedie, -
- så ville nok "Macbeth" være mer passende.
Køballen, kjære.
Det var madame Ballon.
Følg etter henne. Når du vet hvor hun skal, så ring meg.
Inspektør Clouseau.
- God kveld, monsieur Ballon. - God kveld.
Jeg har et par spørsmål å stille.
- Selvsagt. - Noe som må oppklares.
Så klart. Spiller du biljard?
Biljard? Ja, jeg har da spilt litt i tidenes løp.
Jeg synes det gjør samtalen mer avslappet og vennlig. Enn du?
- Ja. - Ta en kø.
En kø, ja.
Den er fin.
Så merkelig.
Det er nok bedre med en vanlig kø.
- Den der kalles en bro. - Brokøen, ja.
Ja, jeg foretrekker nok den gode gamle, vanlige køen.
Ja.
Å, jeg er fryktelig lei for det.
Skrekkelig lei for det.
Det er greit. Jeg har også brukket noen stykker.
Prøv denne. Det er yndlingskøen min.
Den er god til skru.
- Du hadde noen spørsmål? - Ja.
Jeg hadde håpet å snakke med kona di.
Hun har nettopp dratt ut.
Hun traff meg nesten i utkjørselen.
Monsieur Ballon, sa du ikke -
- at du på mordnatta -
- nettopp hadde kommet tilbake fra London -
- med 23-flyet?
- Ja, hvorfor? - Flyet ble avlyst pga. dårlig vær.
Jeg kom med et tidigere fly.
Jeg sier rett ut, monsieur Ballon, at du drepte Miguel Ostos.
Ikke vær latterlig.
Hvis du bare kan…
Sånn ja. Disse krumme køene kan være vriene.
Dra nå.
Jeg mislikte Miguel sterkt.
Men jeg pleier ikke å drepe folk bare fordi jeg misliker dem.
Å, unnskyld.
Siden du vet om det avlyste flyet, -
- kan jeg fortelle deg alt.
På mordnatta skulle Miguel hente meg fra 23-flyet.
Jeg kom med 21-flyet.
Han ville være på vei til flyplassen da jeg var på vei hjem.
Kona mi var i middagsselskap.
Det ville gi meg minst en time alene i huset.
Til hva?
Til Maria.
Hva?
Overrasker det deg?
Da hevder jeg, inspektør Ballon, at du kom hjem, -
- fant Miguel sammen med Maria Gambrelli -
- og drepte ham i et raserianfall.
Jeg innrømmer affæren. Men å drepe for henne…
- Ville du drepe for henne? - Selvsagt…
…ikke.
- Det er din tur. - Ja!
Jeg er skrekkelig lei for det.
Jeg har visst skrapet opp biljardbordet ditt.
Telefon til inspektør Clouseau, monsieur.
Det er til meg.
Ja, dette er inspektør Clouseau.
Greit. Bli der. Jeg kommer straks.
Monsieur Ballon, kunne du gjøre en tjeneste?
Jeg må møte min assistent, og har ingen bil.
- Jeg får Pierre til å kjøre deg. - Glimrende.
Da var vel spillet slutt. Vil du legge bort køen?
Få Pierre til å komme med bilen.
Bilen er klar, monsieur.
Jeg er skrekkelig lei for det.
Bare la det være, inspektør. Maurice ordner det for deg.
Flytt deg, din…
Takk, monsieur.
Den som oppfant det stativet, -
- burde få hodet sitt undersøkt.
- Ja. - Vel.
Vi fortsetter en annen gang.
Alltid en fornøyelse.
Jeg foreslår at du får undersøkt arkitekten din òg.
Madame Ballon er i leilighet 12, 2. etasje.
Bli her. Er jeg ikke tilbake innen 10 minutter, så send forsterkninger.
- God morgen. - God morgen.
Jeg er jaktoppsynet.
Har du en jaktrett?
Jaktrett?
Skjøt han kråker?
Han var forkledd som jaktmann for å overvåke Ballon-huset.
Gi meg 10 menn som Clouseau, og jeg kunne ødelegge verden.
- Hvor er han nå? - Jeg vet ikke.
Etter løslatelsen fikk han et oppkall.
Han sprang ut og sa at han hadde et spor som ville få hull på saken.
Saken er så full av hull at ett til spiller ingen rolle.
- François? - Ja, sjefinspektør.
Jeg har skjært av meg tommelen.
Vel.
Du forfulgte Maria Gambrelli til dette gudsforlatte stedet?
Hun tok en drosje hit.
Så fulgte jeg etter henne til inngangen til Solskinnsleiren.
- Solskinnsleiren? - Ja.
Jeg ville ha ringt.
Men da så jeg stuepiken Dudu gå inn der også.
- Bortover stien, sier du? - Ja, men…
Dra tilbake til Ballon-huset og let etter flere spor.
Jeg vil prøve å finne ut hva som er i gjære her.
- Men jeg synes… - Vi har ikke et sekund å miste.
SOLSKINNSLEIREN SUNNHETENS OG GLEDENS HAGE
God ettermiddag.
Jeg er inspektør Clouseau, kriminalpolitiet.
Har du en Maria Gambrelli registrert her?
Gambrelli? Ja, hun sjekket visst inn for en time siden.
Ja. "Gambrelli, 11.45."
Hvor finner jeg henne?
Hun kunne være hvor som helst.
Men jeg vil tippe på rekreasjonsområdet.
Takk.
- Kan jeg spørre om noe? - Ja.
Har du svømt?
Ja! Hvordan visste du det?
Det er min jobb å vite.
Hvor har du tenkt deg?
Jeg tenker ikke, sir. Jeg vet hvor jeg skal.
- Jeg skal til rekreasjonsområdet. - Ikke sånn der, nei.
Hva sa du?
Du skal ikke til rekreasjonsområdet sånn der.
Inspektør Clouseau, kriminalpolitiet.
Står til? Jeg er Turk.
Jeg er her i offisielt ærend.
Jeg leter etter en på rekreasjonsområdet.
Ikke med mindre du kler av deg.
Du er arrestert.
For hva?
For å komme med sjofle bemerkninger til en tjenestemann.
- Sjofle bemerkninger? - Og for usømmelig blotting.
Går ingen påkledd her?
Nei.
- Hva? - Dette er en nudistleir.
- En nudistleir. - Nemlig.
Og ingen får komme inn hvis de ikke tar av seg klærne.
Alle sammen?
Alle, helt inn til barten.
Gi meg håndkleet mitt.
Er det du som ringte politiet?
Noen ringte herfra og rapporterte et mord.
Mord?
Be mennene spre seg og gjennomsøke leiren.
En av dine menn er her alt.
- En av mine menn? - Ja, inspektør Clouseau.
- Beklager, jeg forstår ikke… - Mord!
- Unnskyld? - Clouseau.
Her borte.
Fort.
Hør, det er Dudu.
- Dudu? - Hun er død.
Død? Dudu?
Kom opp!
Opp. Samle alle sammen.
Få fatt i den idioten, hvis du kan finne ham.
Ja, straks, sir.
Hvis noen har blitt drept her, så la det være Clouseau, da.
Hva skal vi gjøre?
Vi må gjøre noe. Vi kan ikke dra herfra nakne.
Men jeg fryser. Se på gåsehuden.
Clouseau!
- Jeg vet hvordan du har det. - Det er som et mareritt.
Det er ingenting mot hvis de hadde tatt oss.
Hva gjør vi nå?
Hold deg nede, så ser de bare toppen av meg.
Kanskje tror de at jeg kommer rett fra stranda.
- Og… - Vi kan ikke bare kjøre rundt.
- Det er sant. - Vær så snill.
Vi drar til leiligheten min, og jeg prøver å få oss inn.
Bare prøv å ta det rolig.
Jeg forsikrer deg at hun ikke er her.
Beklager, monsieur Ballon, men jeg må se det med egne øyne.
Har hun ikke vært her i dag?
Hun dro iallfall før meg i morges.
Og hun var ikke her da jeg kom for en time siden.
Henri kan bekrefte det.
- Henri? - Sjefsbutleren.
Jeg vil snakke med Henri.
Han kunne ha bekreftet det.
Bare et par kvartaler til.
Jeg holder på å gå fra vettet.
Jeg tror jeg vil skrike uten å kunne stoppe.
Prøv å ta deg sammen.
Styr deg, vær så snill. Styr…
Du er tatt av Gambrelli-saken.
Meld deg til tjeneste i arkivavdelingen.
- Arkivavdelingen? - På Martinique.
- Hva? - I morgen tidlig.
Eller glem pensjonen din.
Men jeg gjorde bare min plikt.
Og jeg har rett. Maria Gambrelli er ingen morder.
Fehode.
Det ligger noe personlig i dette.
Ja, dypt personlig.
Jeg hater deg. Fullt og helt. Kom deg ut nå!
Vil du at jeg skal gå?
Du begår en fryktelig feil.
Hvis Maria Gambrelli ikke er en morder, som jeg sier, -
- sender du ei uskyldig jente til giljotinen.
Unnskyld meg, François.
Og en annen ting…
Martinique?
Han er på vei.
Enn de innflytelsesrike gruppene som ville ha Clouseau på saken?
Uansett hva de gjør meg, er det ikke halvparten av hva han alt har gjort.
Dessuten…
…er jeg sikker på hvem som står bak.
- Ballon. - Ballon?
Han hadde en affære med Maria Gambrelli.
Høyst sannsynlig.
Først skjønte jeg ikke hvorfor noen -
- ville at Clouseau skulle lede en mordsak.
Især en så viktig sak.
- Men hvorfor ville Ballon? - Det ville han ikke.
Med mindre han beskyttet noen.
Hvis du beskyttet noen, hvem ville være perfekt til saken?
En tosk.
En kriminalbetjent som er en fullkommen tosk.
- Clouseau? - Selvfølgelig.
Hvis Maria Gambrelli blir dømt, -
- drukner Ballon i en stygg skandale.
Og Clouseau var hans forsikring mot en sånn skandale.
Vel, han er borte.
Jeg føler meg som et barn igjen.
Det er en interessant teori, men hva om du tar feil?
Det er høyst usannsynlig.
Men hva om Ballon ikke beskytter Maria Gambrelli?
Hva om hun er uskyldig, som Clouseau hevder?
- Latterlig. - Men en mulighet.
Hva om Ballon beskytter en annen?
Eller hva om Ballon selv er den skyldige?
Det er sadistisk å foreslå.
Bare for diskusjonens skyld, hva om du tar feil?
Og Clouseau, en tosk, en fullkommen tosk…
Jeg ville bli ruinert.
Det bør en ha i mente.
- François? - Ja, sjefinspektør.
Vil du ringe etter en lege?
Er du syk?
Jeg har visst stukket meg med en brevåpner.
Kato, din tosk. Slipp meg!
Slipp meg! Er du gal, Kato? Ikke nå.
Å gud!
Kato, slipp meg, din tosk.
Hos inspektør Clouseau.
Gi meg telefonen, din idiot.
Inspektør Clouseau her.
Dette er sjefinspektøren. Du er tilbake på Gambrelli-saken.
Vel, Kato, jeg er tilbake på saken.
Nå legger jeg ei felle, fanger morderen -
- og beviser for verden at Maria Gambrelli er uskyldig.
God dag. Det er inspektør Clouseau.
Sett meg over til min assistent.
Jeg skammer meg, Kato.
Jeg glemte den første regelen i selvforsvar.
"Uansett, forvent alltid det uventede."
Hadde du vært en ekte morder, kunne du drept meg.
Vi må få fart på treningsprogrammet.
Du må lære å angripe når og hvor jeg minst venter det.
Og du må ikke skåne meg. Ok?
God dag, Hercule, det er Clouseau. Jeg er tilbake på saken.
Nemlig. Løslat Maria Gambrelli nå.
Og reserver bord til to i kveld kl. 20 på Café Olé.
Nemlig. Ha det.
Kato, pakk ut og legg fram min nye, blå dress.
Jeg skal ta meg et deilig, varmt bad -
- og legge min strategi.
Han løslot henne igjen.
Og han tar henne med ut på middag.
Alle Paris-avisene har historien.
Inklusiv "Christian Science Monitor". Og han ga dem historien.
Han hevder at hun beskytter elskeren sin.
Og beste måte å tvinge ham fram på, er å gjøre ham sjalu.
Sjalu!
Det innbilske fjolset.
Han setter kriminaletterforskningens vitenskap 1000 år tilbake.
Og jeg kan ikke gjøre noe med det.
- Hvorfor ikke? - Hvorfor ikke?
Hva om han har rett?
- Ja, hva da? - Jeg er ferdig, satt ut av spillet.
Fornuft og vett tilhører fortida. Galskapen rår.
- Bare slapp av. - Med Clouseau gående løs?
Skal du komme med sånne uansvarlige forslag -
- bør du finne deg en dyktig analytiker.
Bare legg deg og slapp av.
Tror du ikke jeg vil slappe av?
Jeg ville da gi min høyre arm for en god natts søvn.
Jeg har ikke sovet på tre dager.
Jeg har bare spist et kyllinglår og litt buljong siden onsdag.
Jeg bryter sammen. Jeg går opp i limingen.
Og se på øyet mitt. Det pleide å være perfekt.
Mine to øyne, mener jeg.
Nei, lege, det er ikke noe håp.
Med mindre jeg kan bli kvitt Clouseau.
Jeg må bli kvitt Clouseau.
CUPIDO Café Olé
Kom an!
Hva er i veien?
Du får ikke se på når jeg gå opp trappa, din frekkas.
Fortsett.
Jeg låser bare opp døra.
Du spjæret buksa di så du kunne lokke meg med inn i leiligheten.
Dette er leiligheten min.
Jeg vet at det er leiligheten din.
- Hva med litt lokkemat? - Nei, din lokker, din…
- Vet du hva? - Hva?
Jeg vet at dette er leiligheten din.
Men det vil ikke hjelpe deg det minste.
- Hvorfor ikke det? - Derfor.
- Spørsmål. - Spørsmål. Svar.
- Ja. - Herr politiinspektør.
- Jacques Clouseau er navnet. - Jeg har gitt opp sex.
Jeg har gitt opp sex.
- Lov meg. - Hva, elskling?
At du ikke røyker etterpå.
Det lover jeg deg, som offiser og som gentleman.
Og som politimann.
Politimann.
- Jacques? - Ja, elskling.
Bær meg.
Greit, elsklingen min.
- Jacques? - Ja, elsklingen min?
- Jeg sverget på at jeg aldri… - Unnskyld.
Jeg sverget på at jeg aldri ville gjøre det igjen.
Ja, elskling.
- Jeg bestemte meg for å bli sterk. - Ja, elskling.
I vår verden betaler vi vel for syndene våre?
- Kan du åpne døra, elskling? - Ja.
Det som er verdt å vente på, er…
- Å, Jacques. - Å, elskling.
Elsklingen, skjønne elsklingen min.
Elsklingen min, bare la meg…
- Jacques? - Hva?
Kanskje det er viktig.
Å, elskling, hva kan være viktigere enn dette?
Se hva du gjør. Du er full. Se på ermet.
Det er greit. Det er bedre sånn.
Jacques, gå til døra. Gå til døra.
- Ikke gå. - Sikkert noen viktig.
- Ikke gå. - Elskling?
- Hva? - Skynd deg.
Å ja, min kjæreste.
- Elskling! - Jeg kommer, elsklingen min.
Så merkelig.
- Elskling. - Å, elsklingen min.
Dette er for mye for en simpel politimann.
Kom.
Vent, vent, elskling. Vent.
Du vakre, skjønne…
- Som en liten nål. - En liten nål!
Som tommeltotten din.
- Kato! Kato, du… - Hjelp!
Hva gjør du?
Kato!
- Jacques! - Bare rolig, elskling.
Det er bare Kato.
Stakkars tosk.
Å, Jacques. Jeg drepte ham!
Det gjorde du ikke.
- Ikke? - Det går bra med ham.
Bare rolig. Ingenting kan skje med oss nå.
Ingenting kan forstyrre oss.
"Spor av død forfølger inspektør Clouseau."
SPØKELSESMORDER DREPER FIRE
Fire personer.
En dørmann, to kunder og en kosakk.
Høyst beklagelig.
Beklagelig?
Inklusive Ballon-drapene er vi oppe på åtte.
Det beviser bare det jeg har sagt hele tida.
Det du har sagt, gjør deg til den største profeten -
- siden general Custer sa han ville omringe alle indianerne.
Maria Gambrelli drepte ikke de fire.
- Hvilke fire? - De siste fire.
Det gjorde en annen. Jeg var sammen med henne.
Og det er den samme som har drept de fire første.
- En dørmann, en kosakk? - Ja. Uskyldige omkringstående.
Morderen var ute etter meg. Heldigvis lyktes han ikke.
"Heldigvis" er ikke rett ord.
Uansett beviser det at teorien min stemmer.
På grunn av en misforstått lojalitet -
- vil ikke Gambrelli røpe ekselskerens navn.
Mannen vil heller drepe enn miste henne.
Sier du at denne mannen, -
- mannen hun beskytter, hennes ekselsker, -
- har drept åtte fordi han var sjalu?
Vanvittig sjalu.
Så sjalu at han fikk det til å se ut som Maria var morderen?
Han er gal, psykotisk.
Hva med stuepiken?
Var han sjalu på henne òg? Han kvalte henne.
Kanskje han var ute etter en mann og tok feil.
- I en nudistleir? - Ingen er perfekte.
- Idiot! - Sir.
- Fehode. - Sjefinspektør.
Galning!
Jeg finner morderen innen i kveld.
Hva?
Jeg har en plan.
- Hvilken plan? - En plan som ikke kan feile.
Husk, nøyaktig klokka 20 -
- slår du av hovedbryteren, idet jeg skal til å navngi morderen.
Jeg slukker lyset i fem sekunder.
Ikke et sekund lenger, bare så morderen får forlatt rommet.
Forstått? La oss synkronisere klokkene.
Om sju sekunder er den -
- nøyaktig 14.43.
14.43?
Klokka di må ha stoppet. Min sier 19.46.
Ja. Ja, 19.46, ja.
Nei, nei. Nå er den nesten 19.47.
- Ja ha, 19.47. - Synkroniserer vi på 19.47?
- Det sa du jo. - Jeg sa at den var nesten det.
Og nå, ti sekunder på 19.47.
- Min er 10 sekunder over. - Du må skru den tilbake.
- Ja, ja. - Fem sekunder.
- Ja, fire. - Fire.
Tre.
- To. - To.
- En. - En. Nå.
Merkelig, sekundviseren rører seg ikke.
- Den tikker. - Den rører seg nå.
Hva? Ja, det gjør den.
Jeg ser at den rører seg nå.
Nå er min 19.47 og 23 sekunder.
La oss synkronisere på 19.47 og en halv.
- Fem. - Fem.
- Fire. - Fire.
- Tre. - Tre.
To. En.
- Klokka mi har stoppet. - Har klokka di stoppet?
Merkelig sammentreff. Stoppet helt.
- Ta klokka mi, du. - Men hva med deg?
Bare rolig. Jeg snakker til lyset går ut.
- Men vi får ikke synkronisert det. - Det går nok bra.
Jeg finner en løsning.
Det er snilt av dere. Dere trenger ikke å stå. Vennligst sitt ned.
Vel. Dere lurer nok på hvorfor jeg har bedt alle komme.
Uansett er det forstyrrende.
Vi pleier å spise middag kl. 21, og du har latt alt gå i stå.
Det tar ikke lang tid, monsieur Ballon.
Klokka di har stoppet, monsieur Ballon.
Ja, men vil du vite hva klokka er, så er den 19.50.
Din er treg. Den er 19.52.
Nei, kjæreste.
Klokka har ikke sakket et sekund siden du ga meg den.
Jeg ga deg den ikke.
- Min sier 19.55, monsieur. - Samme her.
- Begge går for fort. - Min er rett. Det kan jeg bevise.
Kan du si meg hva klokka er, takk?
19.54. Takk.
Ja?
- Det er til deg, inspektør. - Ja ha, til meg.
Ja?
- Hva er klokka? - Hva?
Klokka di har stoppet.
Hvor er du?
Nede i kjelleren. Jeg fikk operatøren til å ringe.
Jeg kan jo ikke slå av hvis jeg ikke vet hva klokka er.
- Den er 19.54. - 55 nå.
55 nå, ja.
Uansett vil jeg jo ikke vite når klokka er 20.
- Tell. - Hva?
- Tell. - Å, tell.
Sekunder, mener du?
Ja, nemlig. Og du våger ikke å ringe hit igjen.
Altså…
Nå skal dere høre -
- hvorfor jeg har bedt dere komme hit i kveld.
En av dere -
- er morder.
36, 37, 38, 39.
Før jeg navngir morderen, -
- vil jeg forklare hva som førte meg fram til hans -
- eller hennes identitet.
Altså, den natta sjåføren…
Den natta sjåføren ble drept…
- Hva het han nå igjen? - Miguel.
- Miguel, ja. - Nei, Miguel.
- Miguel. - Miguel.
- Denne italieneren… - Han var spanjol.
Denne spanjolen, Miguel, -
- var rasende på Maria Gambrelli.
Han rev av henne kjolen, han demonstrerte voldsomt, og så…
Au! Foten min!
Uff, jeg beklager veldig. Jeg så den ikke. Unnskyld.
Han rev av henne kjolen, og akkurat da -
- gikk døra opp -
- og noen skjøt ham.
Maria kunne ikke se hvem morderen var, for hun var bevisstløs.
Og hun var bevisstløs -
- fordi hun hadde fått en kul i hodet.
En hva?
En kul.
Bare på én måte kunne hun ha fått en sånn kul.
Hun ble slått i hodet med en gjenstand.
Gjenstanden var håndtaket til skapdøra.
Noen gjemte seg i skapet.
Og da de åpnet døra, fikk hun et slag i hodet.
For himmelens skyld, kom til poenget.
Ikke vær frekk mot…
- Din klossmajor! - Jeg er fryktelig lei for det.
Å, disse fjærene.
Å, jeg kommer, Maria.
Min elskling, jeg…
Forsiktig med meg, monsieur.
Ikke prøv deg på meg. Jeg er ekspert i karate.
Hendene mine er dødelige våpen.
Altså.
Det er noe jeg gjerne vil vite.
Dette rommet vender mot…
- Hva skjedde? - Du falt av sofaen, dummen.
Det vet jeg da godt, madame.
Alt jeg gjør, er nøye planlagt, madame.
Det vet jeg da.
Altså.
Hva var det jeg sa?
Hør, din dagdrømmer. Hva gjør du her?
Kan du ikke følge med når jeg snakker?
Du lytter jo ikke til meg.
Med all respekt, jeg hørte hvert et ord.
Vennligst fortell meg hva jeg sa, da.
Du snakket om skapet, monsieur.
Ja.
Du sa at da skapdøra ble åpnet, -
- fikk Maria et slag i hodet.
Og fra det sluttet du at noen hadde gjemt seg i skapet…
Ja, hun fikk et slag i…
Og neste gang tester jeg deg kanskje uten advarsel.
- Så følg alltid med. - Ja, monsieur.
Altså. Den som var i skapet, -
- åpnet døra og slo Maria bevisstløs.
Og hvem mannen i skapet enn var, -
- hadde han en grunn til å være der.
Hvordan vet du at det var en mann?
Fordi vi fant fingeravtrykkene hans, monsieur Ballon.
Og det var dine fingeravtrykk.
Det er mitt hus. Jeg har ofte vært der inne.
- Hvorfor det? - Sist var det møll.
- Mull? - Møll.
Ja, mull.
- Maria klaget over møll. - Mull?
Stemmer det, Maria, at du klaget over mull?
Ja, jeg klaget over møll.
Å, du mener møll? De derre flygende.
Ja, selvfølgelig.
Men jeg forstår ikke at det i en husholdning av denne størrelsen -
- er monsieur Ballon som tar seg av møllene.
Ikke en av tjenerne eller den lokale møllutrydderen.
Men nå hopper vi over det -
- og fortsetter å konsentrere oss -
- om en annen lokal utrydder.
212, 213, 214.
Maria Gambrelli, selv om hun nå vet at det var en feil, -
- er ikke typen som har en affære for så å avsløre mannen.
Vi kan ikke fordømme henne, for hun tror ikke mannen var en morder.
Men mannen var ikke bare en morder.
Han var en samvittighetsløs skurk.
Han ville se Maria i giljotinen heller enn miste henne til en annen.
Han gjemte seg i skapet da hun kom inn i rommet med spanjolen.
Han åpnet døra, skjøt spanjolen og la pistolen i Marias hånd.
- Du vet ikke hva du snakker om. - Benjamin…
- Jeg synes… - Hold munn!
Har du noe å si, monsieur Ballon?
- Han har ikke noe å si. - Nei, men det har hun.
- Spør henne, du. - Hvordan våger du?
- Hun stod i med min mann. - Løgner!
Og det sier du. Mannen din hadde en affære med kona mi.
- Løgner! - Takk, Pierre.
Og hva med deg og Simone?
- Hva med deg og Georges? - Løgner!
- Du drepte ham. - Hva?
Jeg så deg gå til drivhuset rett før Maria.
Han er gal. Hvorfor skulle jeg drepe Georges?
Du hadde en affære med ham.
Skulle jeg drepe ham da?
Du visste at han stod i med madame.
Og jeg så deg drepe Dudu.
- Løgner! - Jeg så deg!
Det er sykt. Hvorfor skulle jeg det?
Fordi du oppdaget…
Du oppdaget at hun hadde en affære med Pierre.
- Nei. - Hun fortalte det.
Ja, selvfølgelig.
Fordi du og Dudu utpresset madame.
- Løgner! - Hun sa det.
- Hun så madame drepe Miguel. - Hysj!
- Det er umulig. - Hva?
Georges så monsieur Ballon -
- klatre ut av Marias vindu rett etterpå.
Jeg drepte han ikke. Jeg var i skapet.
Kona mi ventet å finne meg og Maria, og skjøt tilfeldigvis Miguel.
Jeg la pistolen i Marias hånd for å beskytte kona mi.
Jeg arresterer deg for det.
Bland deg ikke.
Selvgode hykler! Oppblåste tosk!
- Hva med Henri? - Ja?
- Du drepte ham! - Hvorfor skulle jeg det?
- Jeg arresterer… - Jeg så deg… Hysj!
Du tok pistolen og dro ham inn til Maria.
- Så det var deg! - Ja.
Hvorfor skulle jeg drepe Henri?
298, 299.
Hercule, slå på lyset!
Slipp meg inn, Benjamin.
Nei.
Stopp! Stopp!
Kom tilbake, tosker! Kom tilbake!
Clouseau, stopp dem, stopp dem.
- Hva? - Bomba.
Hva?
Ei bombe?
Den var tiltenkt deg.
Hva mener du, sjefinspektør?
En dørmann, to kunder og en kosakk.
Og nå seks uskyldige mennesker til.
Alle var mordere, bortsett fra Maurice som var pengeutpresser.
Sammenlignet med deg var de helgener.
Sjefinspektør, hva gjør du?
- Jeg hater deg, Clouseau. - Vær så snill, da.
- Jeg hater deg. - Hva gjør du med meg?
Slipp meg. Slipp…
Slipp beinet mitt, sjefinspektør.
Hercule!
Få ham vekk.
Sjefinspektør, sjefinspektør.
Sjefinspektør!
Jacques.
Jacques, går det bra?
Alt er over nå, elskling.
Du er fri.